Nikdo neví, kam šel.
Ale... jájsem vám prinesl neco,
co vám rozjasní den.
Je to...
Vy hríšníku, vy hríšníku!
Je mi z toho do pláce.
Vyberte si jednu.
To je stejne težké, jako vybrat si oblíbenou hvezdu na nebi.
Co se vás tak dotklo?
Asi to, že když jsem byla malá,
muj otec mi po vecerech cetl.
Byl náruživým ctenárem.
Jeho hlas me uspával.
Jaké knihy to byly?
Veda, filozofie.
Asi mi pripomínají otce.
Umrel, když mi bylo osm let.
Utopie byla poslední kniha, kterou prinesl domu.
Proto ji z ní citujete.
Dala bych všecky zvuky sveta zajeho hlas.
Stalo se neco?
Za celá léta mého studia
mi ani jeden z ucitelu neukázal
náruživost, jakou jste mi vy predvedla behem posledních dvou dnu.
Jediná vaše vzpomínkaje presvedcivejší,
než celá moje bytost.
Výsosti,
- pokud jsem neco rekla nebo udelala... - Prosím!
Ne.
Vy za nic nemužete.
Pospeš si, Marguerito. Teď nebo nikdy.
Nádherná mše.
Odpusťte,
vaše královská výsosti.
Myslím, že vám tohle upadlo cestou ven.
Proboha!
Nepamatuji se, že bych si to brala.
Dekuji, díte.
Zrídka se vidí, aby nekdo vrátil tak hodnotnou vec.
Jste príliš šlechetná, výsosti.
Jak laskavé devce.
- Jak se jmenuje? - Marguerita de Ghent.
Marguerito.
Zítra si spolu promluvíme.
Priveďte svoji matku.
Jak si prejete.
Tohle je velice trapné.
Hned se vrátíme do kláštera.
A my budeme pokracovat pešky.
Ale to bude trvat pul dne!
Vážne, výsosti. Nemáte smysl pro dobrodružství?
Když se na to díváte takto...
Nesmíme být príliš sebejisté, dámy.
Princ dnes nebyl v kostele, musíme zjistit, proc.
Marguerita dostane všechno.
Nebuď hloupá, Jacquelino. Královna ani neví, že existuješ.
Marguerita to delá pro nás pro všechny.
Musíš jí pomoci s prípravami.
To je pekné. Za chvíli budu cistit krb s Daniellou!
- Kde je to devce? - Asi venku, chytá králíky do zubu.
Prominte, paní, ale to zrcadlo ve vaší ložnici,
- dalajste ho jinam? - Samozrejme, že ne. Proc?
Také zmizelo.
Tak to také pujde z vašeho platu.
Buď jí prestaneš ríkat o vecech, co mizí, nebo budeme my platitjí za práci.
Ješte dobre, že jsem se nezmínila o tapisériích.
Clovek by rekl, že trefim na vlastní hrad!
Proc se muži nikdy nezastaví a nerozhlédnou?
Aha! Tamhle je to! Musíme jít tamhle tudy.
Stejne nemohu verit tomu, že jájsem tady dole a vy nahore!
A navíc ve spodním prádle!
Nemohla jsem prece lézt nahoru v tamté róbe.
A kdybyste si navíc zlomil svuj královský krk, co bychom delali potom?
Plavete sama, lozíte po skalách, zachranujete služebnictvo.
Je vubec neco, co byste nedelala?
Nelétám.
Teď se otocte, ať mohu slézt dolu.
Ale ne. To jste zase vy.
Zustante nahore, paní.
Dole se dejí nepekné veci.
Má paní dekuje za pekný svršek, slecno.
Vraťte mi moje šaty, pane.
Pusťte ji!
Ten spor... je pouze mezi námi.
Pusťte ji.
Trvám na tom, abyste mi okamžite vrátili moje veci.
A protože jste mi upreli pruvodce, žádám také kone.
Paní, mužete si vzít všechno, co unesete.
Dáte mi na to slovo, pane?
Na moji cikánskou cest - všechno, co unesete.
Prosím, vraťte se. Dám vám kone.
Dáte mi vedet ihned, jakmile prijde domu. Rozumely jste?
Ano, paní.
Ctete mi myšlenky, pane.
A jsou tak mlhavé, jako moje vlastní.
Takže Francie odstupuje?
Nikdy!
Príšte si vyberu
papír.
Teď je rada na vás.
Ať se vám darí.
Nepreji si být králem.
Ale zvažte všechny ty skvelé veci, které byste mohl udelat
pro svoji zemi, pro tento svet.
Ano, ale clovek je natolik predurcen svým stavem.
Svet ho posuzuje podle toho, cím je.
Neumíte si predstavit, jaké je to utrpení!
Možná byste se divil.
Skutecne?
Napríklad cikány málokdy nekdo vidíjinak, než jako cikány.
Jsou definováni svým stavem stejne jako vy, ale pritom takoví nejsou.
Narodil jste se s výsadami, a s tím jsou spojeny urcité povinnosti.
Omlouvám se. Má ústa opet zašla príliš daleko.
Ne, paní.
Práve vaše ústa
mi zcela ucarovala.
Zastavte tady, prosím. Nechci nikoho vzbudit.
Zachránila jste mi život, víte,
tam v tom lese.
Delám, co mohu, pane.
Henry.
Nicole.
Znáte zríceniny v Amboise?
Ano.
Casto tam chodím,
když chci být sám.
Prijdete tam za mnou zítra?
Pokusím se.
Budu cekat celý den.
Zkraťte ho... o hlavu.
Francisi, vzbuďte se, náš syn má neco na srdci.
Matko, otce.
Chci založit univerzitu
s nejvetší knihovnou v Evrope, pro všechny studenty bez rozdílu stavu.
Dobre.
Kdo jste a co jste udelal s naším synem?
A chci pozvat na ples cikány.
- Jsi nemocná? - Ne.
Ano.
Kde jsi byla?
Ztratila jsem se.
Neverím ti. Neco prede mnou tajíš.
Narizuji ti, abys mi to rekla.
Tak mi vyhubujte, ať mohu dál spát.
A co naše snídane?
Máte dve ruce.
Udelejte si ji samy.
Ty lenivá pijavice!
Jacquelino! Ohrej vodu.
Já? Ohrívat vodu?
Já to vedela. Jájsem to vedela.
Paní, pojďte sem rychle.
Ale podívejme se, kdo nás poctil svou prítomností.
Co to má znamenat?
Zkouším si šaty.
Snad si nemyslíš, že po tom ranním výstupu te nechám nekam jít?
Vy si opravdu myslíte, že hrátky a intriky
vám získají korunu?
Honíte se za králem jako za divou zverí, je to odporné!
Jenom žárlíš.
To patrilo mojí matce.
Ano.
A tvoje matkaje mrtvá.
- Vyškubu ti vlasy! - Matko!
Matko, udelejte neco!
Jdi ode me pryc, nebo mi pomáhej Buh...
Ne, Marguerito, nedelej to!
Polož to!
- Dej mi ty strevíce. - Polož to.
Dobre si to rozmysli, Daniello.
Kniha tvého otce, nebo strevíce tvojí matky.
Ale ani jedno te neuchrání pred výpraskem.
Ne! Ne!
Ne!
Ne, ne!
Ne.
Mužeš si za to sama.
Nejdríve s tou snídaní,
a pak ten hrozný výstup dole.
Nevím, co to do me vjelo.
Ale já nikdy nezapomenu na to,
jak Marguerita udelala kotrmelec!
Nemela tak mluvit o tvojí matce.
Dekuju ti.
Musíte nechat mého ranhojice, aby vám zranení prohlédl.
Když pomyslím, že jste zachránila díte pred zdivocelým konem!
Byl to materský instinkt, výsosti.
Je mi líto, že tady není muj syn.
Zdá se, že se opet ztratil.
Opet?
Ano.
Vcera byl celý den pryc a vrátil se až za svítání.
Musí to být ohromné, mít tolik energie.
Treba mi pomužete vyrešit záhadu.
Znáte komtesu de Lancret?
Prý bydlí u sestrenice, ale nikdo neví, kdo to je.
Nicole... de Lancret?
Ano.
Ale to je ohromné!
Už jsem si myslela, že je to duch.
Ne.
Je tady už radu let. Ano.
A hm...
bydlí u nás.
Nemám pravdu, drahoušku?
Ano! Samozrejme.
Je to naše sestrenice.
Které ríkáte Popelka.
Proboha, díte.
Jste v porádku?
Byla tam vcela.
Dobrý den.
Jste v porádku?
Necítím se dnes príliš dobre.
Já mám pocit, že se mi chce vyskocit z kuže.
Musím vám neco ríci.
A já vám.
Vaše kniha, zapomnelajste ji vcera v kocáre.
- Výsosti... - Henry.
Nemohu se dlouho zdržet, ale muselajsem vás videt.
Mám toho tolik na srdci.
Pojďte.
Chci vám neco ukázat.
Tady jsem si hrával, když jsem byl malý.
Bylo to nejmilejší útocište mého otce
pred válkou.
Je tady nádherne.
Meril jsem svuj život podle techto stromu,
odtud,
až nahoru.
A stále ješte rostou.
Život je nesmírne dlouhý,
ale už si ho nepredstavuji sám.
Deláte mi to ješte težší.
Nespal jsem, protože jsem se bál, že se vzbudím a všechno to bude jen sen.
Vcera v noci me neco osvítilo.
Myslel jsem vždycky, že když se budu o neco starat, musí to být uplne všechno,
a to bych se musel zbláznit.
Ale teď jsem objevil své poslání.
Je to projekt, který byl inspirován vámi.
Mám pocit
úchvatné...
svobody.
To jsem nebylajá.
Nicole.
S takovým dvoranem jsem se ješte nesetkal.
Zítra na maškarním plese
to oznámím celému svetu.
Proc musíte být tak úchvatný?
Tak tedy.
Co jste mi to chtela ríci?
Jenom,
že vcerejší vecer byl nejšťastnejší v mém živote.
Už musím jít.
Nicole!
Ne.
Ty tvoje záludné žertíky, delat ze své matky komtesu.
Je to tak absurdní, jako kdyby princ navštevoval služku, která spí s prasaty!
Co vám více vadí, macecho?
Že nejsem urozená, nebo že jsem konkurence?
Kde jsou ty šaty, Daniello?
Nevím, o cem mluvíte.
Ty plesové šaty. A strevícky.
Byly v mém pokojíku, a zmizely.
Já vím, že jsi je schovala!
Kam jsi dala ty plesové šaty, Daniello?
Kde jsou všechny svícny a tapisérie,
a stríbro?
Treba jsou tam i ty šaty!
Prines ty šaty!
Radeji tisíckrát umru,
než abych videla matciny šaty na té zkažené, sobecké kráve!
To možná pujde zarídit.
Bež dovnitr.
Jestli ty dvere otevrete,
budete litovat, že jste kdy vkrocili do tohoto domu.
Dámy, posbírejte všechno, co mužeme prodat.
Zítra jedeme do mesta.
Matko, je to pouhý ples.
Ano, a ty jdeš jenom kvuli jídlu.
Zasnoubená?
Za Belgicana?
Je mi líto.
To není možné. To je omyl.
Dnes odpoledne odjela lodí.
Baronka Rodmilla o tom moc nechtela mluvit.
Nedivím se, když jde o takovou vec.
Když byla zasnoubená, mela mít tu slušnost neco mi ríci!
A poslouchal byste ji?
Samozrejme, že ne, býval bych...
Panebože.
Jak jsem mohl být tak slepý?
Já jsem jí vyléval své královské srdce
a ona se proste chtela rozloucit.
Musí to být silná žena, pokud neztratila hlavu,
když jste jí pokoušel vloudit do srdce.
Ano. A pokus to byl pekne neobratný.
Ale no tak, Henry.
Kdokoliv bude lepší, než španelská nevesta.
Bež za princem, rekni mu, co se stalo.
Ale já nejsem nikdo. Princ me nikdy neprijme.
Jsi její prítel, Gustave.
Ona potrebuje tvoji pomoc. Princ ceká, že ji uvidí.
Ne-nemužu.
A dnes vecer mi navíc pán pridelil práci.
Tak bež za da Vincim. Malír prece prijme jiného malíre?
Já jsem pouze ucen, a on je nejlepší malír na svete.
Bylo by snazší rozmlouvat s Bohem.
Alespon jednou v živote najdi odvahu.
Tudy, pane.
Tudy prosím, paní.
Za pávajsem chtelajítjá.
Jacquelino, kun je jedním z nejušlechtilejších Božích stvorení.
To mohu rovnou táhnout kocár.
Když myslíš, že tam tak dojedeme rychleji.
Hledám Signora da Vinci.
Signor da Vinci!
Ano?
Nejde to, paní!
Dovolte.
To je náramné!
To bylo opravdu geniální.
Ano.
Zapíši se do historie jako muž, který otevrel dvere.
Gustave!
Maurice ríkal, že vás ocekává princ.
Ocekává nekoho, kdo neexistuje.
Signore, jmenuji se Daniella de Barbarac
a jsem pouhá služka.
A jájsem nemanželským synem venkovana. Co na tom záleží?
Oklamala jsem ho.
Princ to pochopí.
Noc je ješte mladá. Musíme te prichystat na ples.
- Já nechci jít. - Zustaneš-li tady,
baronka vyhraje.
Jak se mu mohu podívat do ocí?
Protože si zaslouží slyšet pravdu z úst ženy, kterou miluje.
Pták muže milovat rybicku, signore,
ale kde by bydleli?
Pak vám budu muset udelat krídla.
Ale no tak! Nemáme cas nazbyt.
Louiso, prines šaty!
Prál jste si se mnou mluvit?
Ano, otce.
Poslouchejte, Henry.
Možná nebylo správné, abych na vás tolik naléhal
se svatební smlouvou.
Ale myslel jsem, že je na case, abyste zmenil zpusob života.
Zdálo se mi, že ponekud... tápete.
A hm...
také jsem chtel podotknout,
že s tou univerzitou,
to je ohromný nápad.
Dnes vecer nemusíme nic oznámit...
Já už jsem se rozhodl.
Vypadá jako obraz od velkého mistra.
Vypadá jako její matka.
- Pojď, podíváme se na tvoje obrazy. - Teď?
Až budeš tak starýjako já, jindy už nebudeš mít cas.
Pockejte!
Je to tradice.
Už je to tady, drahoušku.
Prátelé,
ctení hosté.
Je nám velkým potešením
pri této slavnostní príležitosti
nejen složit hold Signorovi da Vinci, který nám nekam zmizel,
ale také vám oznámit dlouho ocekávané rozhodnutí.
Takže bez dalších okolku...
Dýchej, dýchej zhluboka.
Je mi velkou ctí oznámit zásnuby našeho syna,
prince Henryho,
a to...
Jen se podívejme,
koho to tu máme?
Matka mi rekla, že se budete vdávat.
Mela nesprávné informace.
Než však reknete více, musíte neco vedet.
Tak vy nejste zasnoubená?
Ne, nejsem.
Málem jsem práve udelal nejvetší chybu svého života.
Kdo je to?
Nejspíš komtesa de Lancret.
Kdo?
Pojďte. Rád bych vás s nekým seznámil.
Ale já s vámi musím mluvit.
- Ať je to cokoliv, odpovím ano. - Ne, pockejte, prosím.
Podívejte se. Pozval jsem cikány.
- Co to deláš? - Delám z tebe princeznu.
- Jak se opovažuješ! - Madam, ovládejte se!
- Pane, je to podvodnice! - Ne!
Jmenuje se Daniella de Barbarac.
Už deset letje mojí služkou.
Služka, Henry? Deláte si z nás legraci?
Baronko, zacházíte príliš daleko!
Zeptejte se jí sám!
Je to hrabivá, zákerná šarlatánka
a mojí povinnostíje odhalitji jako chamtivou podvodnici.
Reknete tem ženám, kdo jste.
Reknete jim to!
Uklon se výsosti, ty drzá podvodnice!
Pane Bože, to nemuže být pravda.
Nicole?
Nicole de Lancret byla mojí matkou.
Jsem to, co ona ríká.
To jablko?
To jste byla vy?
Mohu to vysvetlit.
Nekdo by nám vysvetlení dát mel!
Nejdríve jste zasnoubená,
a potom jste služka?
Už jsem toho slyšel dost.
Henry, prosím vás!
Neoslovujte me tak neformálne, madam.
Já jsem francouzský princ.
A vy
jste stejnájako oni.
Daniello?
Daniello!
Co jste to udelal?
Narodil jsem se s výsadami, a s temi jsou spojeny urcité povinnosti.
Houby.
- Spletl jste se, starý brachu. - Ne, vy se pletete.
Máte ponetí o tom, cím prošla, aby se sem dnes vecer dostala?
Lhala mi.
Prišla, aby vám rekla pravdu. A vy jste ji predhodil vlkum.
Co vy o tom víte?
Budujete létající stroje a chodíte po vode.
A pritom nic nevíte o živote.
Já vím, že život bez lásky
není život.
A láska bez duvery?
Co by to bylo?
Je pro vás ta pravá, Henry.
Jsem pouze služebníkem koruny
a svoje rozhodnutíjsem ucinil.
Nepoddám se!
Potom si ji nezasloužíte.
Mám spolehlivé informace,
že pred tvým trapným verejným výstupem
si mel princ zvolit Margueritu za svou nevestu.
Jak vrtkavíjsou muži, není-liž pravda?
Jednu ti recitují sonety,
a podruhé je z tebe zas jenom posluhovacka.
Musím ríci, že jsem te nikdy nevidela plnit si své povinnosti tak horlive.
Myslíte, že to delám pro vás?
Ale no tak. My jsme dnes nejak nedutkliví!
Ráda bych prošla.
- Zavinila sis to sama. - Mám práci.
Ať ti pomohou ostatní.
Copak to nechápete?
Vyhrála jste!
Bežte a prestehujte se do svého paláce,
a nechte nás být!
Ty už pro me nejsi problém.
Nic jiného nejsem?
Jenom váš problém?
Vždycky jsem udelala všechno, co jste po mne chtela,
a stejne jste mi odpírala jedinou vec, o kterou jsem kdy stála.
A co to bylo?
Co myslíte?
Nikdy jsem nepoznalajinou matku, než vás.
Stalo se nekdy, alespon na chvilicku,
že byste me mela ráda?
Jak muže mít clovek rád kamínek v bote?
Daniello!
Paní, pojďte se podívat!
Všechno je to zpátky, všechno!
Vy, vemte tuhle židli.
Monsieur le Pieu.
- Práve vcas. - Všechno je to tady, paní baronko,
do posledního svícnu.
Otcovy knihy? Jeho obrazy?
Vy jste mu je prodala?
Ano. A teď jsou zpátky.
Nemužeme vypadat jako chudáci, až prijede král.
Dekuji vám, Monsieur.
Nesmírne si toho ceníme.
Já jsem obchodník, Daniello,
ne lidumil.
Já vám nerozumím.
Nemohla jsem pripustit, abys rozptylovala prince.
S baronkou jsme došli...
k jisté dohode.
Ty, výmenou za tohle všechno,
trebaže si myslím, že jájsem dopadla lépe.
Ne! Ne!
- Ne! - Daniello!
Dios, perdón!
In nomine Patris
Et Filii et Spiritus Sancti
Amen.
No, por favor, no, por favor.
No te cases conmigo.
Madam, madam.
Já vím presne, jak vám je.
Don Pepito! Don Pepito!
Sí, pero me da vergüenza.
A jájsem myslel, že mám problémy.
Qué vergüenza!
- Es tu culpa! - Es la tuya!
Kde je?
Paní baronka?
Nic... Daniella.
Tu prece prodali, pane.
Prodali?
Komu?
Pierrovi le Pieu, výsosti.
Hned po maškarním plese.
Neríkejte nikomu, že jsme spolu mluvili. Všechno vyjde v pravý cas najevo.
Pojďte, Laurente.
Máme povinnosti.
Vstupte!
Tak nerad vás vidím v železech.
Sundal bych vám je,
kdybyste mi slíbila, že už nebudete utíkat.
Nemám duvod tady zustat.
Teď patríte mne.
Nepatrím nikomu,
zvlášte pak ne vám.
Opravdu bych si prál, abyste znovu zvážila moji nabídku.
Radeji bych zhnila.
Mel jsem jednou zrovna takového kone. Nádherné stvorení.
Tvrdohlavé, jako vy.
Príliš svévolné.
Také potrebovalo
jen zlomit.
Udržujte si odstup, pane.
Nerekla jste prosím.
Prosím.
Za to bych te mohl nechat povesit.
Jen když budete naživu.
Tvoje energie se mi moc líbí.
Muj otec byl mistrovský šermír, Monsieur.
Dobre me vycvicil.
Dejte mi ten klíc, nebo prísahám na jeho hrob, že vás rozpárám
od pupku až k nosu.
Vaše svoboda,
má paní.
Dobrý den.
Co tady deláte?
Já ehm...
Prišel jsem vás zachránit.
Zachránit me?
Plebejku?
Vlastne, prišel jsem poprosit o odpuštení.
Nabídl jsem vám celý svet, a pri první zkoušce cti jsem vás zradil.
Prosím, Daniello.
Reknete to znovu.
Omlouvám se.
Ne.
Ten kousek, kdy jste vyslovil mé jméno.
Daniello.
Treba mi laskave pomužete najít
majitelku tohoto
velmi pozoruhodného strevícku?
Kde jste ho našel?
Je pro me ta pravá ve všech ohledech.
Reknete mi, prosím, že jsem ji neztratil.
Patrí venkovance, výsosti,
která predstírala, že je dvorankou, jen aby zachránila život cloveka.
Ano, já vím.
A jmenuji se Henry, pokud vám to nevadí.
Klecím pred vámi ne jako princ,
ale jako zamilovaný muž.
Ale
považoval bych se za krále...
stanete-li se, Daniello de Barbarac...
mojí paní.
Jak jsem mohl vedet, že utece postranními dvermi?
Mel se ženit!
Slyšela jsem, že princ s tebou mluvil. Co ríkal?
Já vlastne nevím.
Sebehlo se to velmi rychle.
Ale myslím, že ríkal:
"Dobre mi tak, nemel jsem si vybrat cizinku místo vaší...
sestry."
To je dobre.
Snad bychom ho meli nechat, ať se nekolik dnu potrápí.
Já pujdu!
Jeho královská výsost, král Francis,
žádá audienci s baronkou Rodmillou de Ghent
a jejími dcerami, a to okamžite.
Neco se prihodilo?
Nic, paní.
Král narídil, abyste prijeli ve velkém stylu.
Pak nezbývá, než mu vyhovet.
Baronko,
lhala jste její královské výsosti, královne francouzské, ci nikoliv?
Volte svá slova moudre, madam,
neboť to mohou být vaše slova poslední.
Žena by udelala cokoliv
pro lásku ke své dceri, královské výsosti.
Možná jsem se ponekud unáhlila.
Matko, co jste to udelala?
Královská výsosti, tak jako vy, i jájsem pouze obeť.
Lhala nám všem a já se stydím za to, že je z mojí prízne.
Jak se tak mužeš proti me obrátit, ty nevdecnice!
Vidíte, co musím vytrpet!
Ticho, obe dve!
Pane Bože!
Jsou vždycky takové?
Horší,
královská výsosti.
Jacquelino, drahoušku,
doufám, že ty s tím nemáš nic spolecného.
Samozrejme že ne, matko.
Já jsem tady jenom kvuli jídlu.
Baronko de Ghent.
Jste bezodkladne zbavena svého titulu.
Vy i vaše príšerná dcera
pojedete první lodí do Ameriky.
Pokus se nestane zázrak,
a nekdo se vás nezastane.
Zdá se, že rada lidíje mimo mesto.
Já se jí zastanu.
Prece jen je to moje nevlastní matka.
Výsosti.
Marguerito,
myslím, že se ješte neznáte...
s mojí paní.
Chci, abyste vedela,
že na vás po této chvíli zapomenu
a nikdy už na vás ani nepomyslím.
Ale jsem si jistá,
že vy na me budete myslet každý den až do konce života.
Jak dlouho to asi bude?
Preji si pouze, královské výsosti,
abyste s ní naložili stejne, jako ona nakládala se mnou.
Až vyperete ubrusy, pustíte se do ubrousku,
a tohle preneste sem.
- Marguerito. - Co?
- Slyšelajsi tu ženskou. - Vy také.
- Ano, ale jájsem ti nadrízená. - To urcite!
Jste stejná nula, jako já!
Jak se opovažuješ takhle se mnou mluvit! Mám v sobe šlechtickou krev.
A mne jdete na nervy!
A teď se pusťte do práce.
Leonardo.
To je nádherné.
Považujte to za opoždený svatební dar, výsosti.
Copak?
Nejak si na to nemužu zvyknout... výsosti.
Výsost nebo ne,
porád ti ješte mohu narezat.
Skutecne, Leonardo,
jste muž obrovského nadání,
ale tohle vubec nevypadájako ona.
Vy, pane, máte být šarmantní.
A my, princezno, máme žít nadosmrti šťastne.
Kdopak to rekl?
Víte,
že nevím?
Obraz mé praprababicky visel na univerzite
až do revoluce.
V té dobe už byla z pravdivého príbehu
pouhá pohádka.
A prestože Popelka ajejí princ skutecne žili nadosmrti šťastne,
hlavní je to, pánové,
že žili.
Titulky: Visiontext
Ripped by: SkyFury